TRADUCEREA HORROR MAN - ONLY HORROR MOVIES resincronizare CODYBOSS1969
Revizuirea traducerii, TVQS: ST subs.ro TEAM (c) www.subs.ro resincronizare CODYBOSS1969
Bine, bine, opriți-vă.
Super !
Serios...
... vorbesc serios, a fost bine. Foarte bine.
Poate însă un pic prea bine.
Prea curat. Da, prea precis. Prea...
... formal. Ar trebui să fie mai... improvizat.
Înțelegeți ce spun ?
Nu uitați că această ramură a jazzului...
... vine din ghetou... și libertatea personală l-a inspirat...
CONFERINȚA DE PARAPSIHOLOGIE
... și acest fenomen, așa cum arată ultimele studii de specialitate...
... nu este restrictiv la speciile superioare...
... și poate include vertebrate și nevertebrate de asemenea...
Fluturi...
... furnici, zebre...
... toate aceste animale și multe altele...
... folosesc telepatia ca să transmită ordine și așa să obțină informații.
E un fapt dovedit care poate fi ușor demonstrat.
De exemplu: dacă punem un fluture într-o cușcă, în câteva ore...
... acesta poate chema mulți alții în jurul cuștii...
Este clar că aceștia, au răspuns chemării captivului...
... și au venit de la distanțe ce însumează mai multe mile.
Asta înseamnă telepatie.
O însușire care apare în mod natural la nou născuți, în primele zile ale vieții...
... dar pe care o pierd pe măsură ce învăță...
... comunicarea verbală.
Pe de altă parte, anumite persoane foarte rare...
... din motive încă necunoscute, nu și-au pierdut aceasta însușire.
O asemenea excepție este d-na Helga Ulman...
... care se află în Italia pentru o serie de conferințe.
Helga are puteri telepatice extraordinare...
... iar aptitudinile dânsei pentru paranormal pur și simplu ne-au fascinat.
Dar o s-o las pe ea să vă vorbească. Helga Ulman.
Vreau să vă precizez de la început...
... că însușirile mele nu au deloc de-a face cu magia...
... esoterismul sau prevestirea viitorului.
Eu văd evenimente, amănunte, momente din viață care se întâmplă sau s-au întâmplat...
... nimic însă din ceea ce o să fie... din viitor.
Pot să simt gândurile altora chiar în momentul când apar.
Unele gânduri le pot simți multă vreme...
... dacă sunt extrem de puternice.
Gândurile plutesc... prin cameră... acum...
... ușor și lin ca pânzele de păianjen.
Dumneavoastră... domnule.
Da, dvs, pe rândul trei, care vă țineți mâna dreaptă în buzunar.
Vă jucați cu o legătură de chei.
Patru chei... una este mai lungă.
Așa este, priviți, e adevărat !
Numele tău este Pietro... Pietro...
... iertați-mi pronunția... Valgoi ?
Da, Valgoi, așa este.
D-le Valgoi, iertați-mă, pot să întreb ceva ?
O cunoașteți personal pe d-na Ulman ?
Nu.
Iertați-mi insistența...
... este posibil să vă fi întâlnit cu ea anterior și să-i spuneți cum vă numiți ?
Nu, cum aș putea ? Locuiesc în Bologna și am sosit în Roma acum trei ore !
Este imposibil.
Bun. Mulțumesc domnule.
Nu... nu !
Afară ! Afară ! Nu ! Pleacă ! Pleacă ! Nu !
Mă scuzați.
Iertați-mă.
Este ceva...
... cineva...
Nu, nu știu ce este... Iertați-mă. Îmi pare rău.
Helga ?
A fost... Nu pot să explic.
Ceva ciudat și ascuțit, ca un cuțit...
... pătrunzându-mi în trup.
Vă rog, iertați-mă, acum sunt în regulă, mulțumesc.
Îl simt din nou.
E aici. Simt apropierea morții.
Simt... o prezență.
Am intrat în contact cu o minte diabolică !
Gândurile ei sunt despre moarte.
Pleacă !
Tu...
... ai ucis...
... și vei ucide din nou !
Un copil cântând...
... în casa aceea...
... și...
... moartea.
Și sângele !
Mi-e frică, mi-e frică !
D-nă Ulman ! Helga, totul e în regulă ! Liniștiți-vă, gata !
Da, să ascundem totul, să ștergem urmele peste tot în casă...
... ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat. Să arate la fel ca înainte.
Nimeni nu trebuie să știe, nimeni nu trebuie să afle, nimeni !
Uită... uită totul...
... pentru totdeauna...
Ești în regulă ?
Pot să te ajut cu ceva ? Să chem pe cineva ?
Era așa de clar, înspăimântător de clar.
Gândurile îmi răvășeau creierul.
I-am auzit gândurile criminale...
... crude, dar deopotrivă copilăroase...
Ce oribil.
Mai înainte, în fața spectatorilor...
... n-am putut exprima toate senzațiile care mi-au trecut prin minte.
Dar în seara asta o să le scriu.
O să ți le dau să le citești mâine.
Poate le poți folosi să afli ceva.
Spun asta pentru că...
... știi... acum...
... știu cine este persoana...
- Ce este ? Ce s-a întâmplat ? - Nimic, nu-i nimic.
Probabil gândurile rele mai roiesc încă pe aici.
Pentru o clipă le-am simțit din nou.
Trebuie să recunosc că sunt speriată... Speriată serios.
Nu mă simt bine...
... trebuie să mă odihnesc...
... sunt foarte obosită.
Atunci.....
N-ar trebui să vorbim imediat ?
Vreau să public articolul cât mai stau în Italia.
Da...
Sunt singură...
... dar nu-ți fă griji.
Sună cineva... vorbim mâine.
Hinno, Marc !
Hinno ? Ce înseamnă asta ?
Despre ce vorbești ?
Un client mi-a spus asta, la bar.
A spus că e un cuvânt tahitian.
Sau din Madagascar ?
Sunt așa de beat că nu pot să-mi amintesc !
Oricum, înseamnă...
... "alla salute !", "noroc", "a votre sante", "skol !"
Ascultă, Carlo, când am fost în America...
... am întâlnit mulți oameni ca tine.
Bețivi înveterați... n-au rezistat mult, s-au prăpădit, știai ?
Cine a zis că vreau să supraviețuiesc ?
Vorbești ca un adevărat masochist. Ai sigur această vocație.
Nu sunt deloc un masochist, dimpotrivă.
Știi...
... cât sunt beat...
... sunt cel mai fericit om !
Și cânt și foarte bine !
Vreau să spun, pianul e ca trupul unei femei frumoase...
... și eu o mângâi.
Încetează !
Apropo de pian, jumătatea mea de oră de aer proaspăt s-a terminat.
Mă duc înapoi să mai scot câteva note.
Altfel, n-o să fiu plătit în seara asta.
Atunci în picioare, sus !
Știi ce, Marc ?
Diferența dintre mine și tine este pur politică.
Amândoi cântăm aproape la fel de bine.
Dar eu sunt proletarul lui pianoforte...
... în vreme ce tu ești burghezul.
Tu cânți doar întru plăcerea artei, și-ți place.
Eu cânt pentru bani.
Nu e același lucru.
Măi să fie ! O filozofie de care n-am mai auzit-o până acum de la tine !
De fapt, acum mi-a trecut prin cap ! Știi că gândesc profund când sunt beat !
Ce-a fost asta ?
Un țipăt, se pare.
Cine știe, poate-i un viol.
Beau pentru tine, virgină deflorată !
La revedere, Marc.
- La revedere. - La revedere.
Cinci lovituri fatale, doisprezece răni.
Probabil o toporișcă sau un satâr de măcelar.
Victima pare să aibă 35-40 de ani.
Are împunsături și tăieturi pe tot corpul.
Deci sunteți străin ?
Da, m-am născut la Londra, dar am locuit...
... câțiva ani în America, înainte să vin aici.
Și cu ce vă ocupați în Italia ?
Sunt pianist. De jazz. Predau la Conservator, în oraș.
- Predau jazz-ul. - Și cântați la pian, nu-i așa ?
Deci, înseamnă că nu aveți nici o slujbă, corect ?
- V-am spus că sunt pianist. - Da, sigur, sigur...
Deci, pe scurt, asta e singura dvs slujbă.
Cum adică ? Credeți că să cânți la un instrument nu e o meserie ? Atunci ce e, o glumă ?
Nu, ce spuneți ? N-am spus asta.
De fapt, și eu am avut în familie un văr care cânta la...
Ce ?
La vioară !
Ciudate picturi, nu ?
Da.
Vreau să vă întreb ceva. Ați mișcat cumva...
... sau ați schimbat ceva sau poate ați luat ceva de aici ?
Sunteți nebun ?
Avem mare grijă să nu mutăm nimic. De ce ? E ceva în neregulă aici ?
Nu, nu... Adică... E doar o impresie, poate.
Scuze, ce întrebați ?
Ah, da, victima ! Vă rog.
O cunoșteați, nu ?
Da, v-am mai spus, locuiesc deasupra ei. O chema Helga Ulman.
- O cafea ? - Mulțumesc.
O haină de ploaie... Spuneți-mi despre haina de ploaie pe care o purta criminalul.
Un moment. N-am spus că o purta criminalul.
Am spus doar că am văzut un bărbat cu o haină de ploaie...
... părăsind clădirea.
Bună ! Salut la toată lumea !
Dispari ! Nu poți intra aici !
Cum adică ? La o așa crimă, primul lucru care trebuie făcut este să chemi presa !
Ia mâinile de pe mine ! Ți-am spus, nu poți intra aici !
Desfășurăm o anchetă foarte sofisticată aici !
Uite cine-i aici !
Gianna Brezzi !
Da, inspectore !
- De unde ai aflat de crimă ? - Am sursele mele.
Victima era foarte cunoscută în Italia.
Azi după-amiază am asistat la o prelegere de-a ei.
Și cu ce se ocupa doamna asta celebră ?
Era... un fel de magician.
Putea să citească gândurile oamenilor.
Citea gândurile. Ai...
Tu ! Da, Sigur !
Tu ai văzut tot ce s-a întâmplat. Martorul formidabil !
Fabbroni, caută-l pe Mingozzi. Am ceva să-i spun.
- Apoi sună la sediu. - Da, inspectore.
De ce trebuie să merg la poliție ?
V-am spus tot ce știu ! Nu înțeleg ce altceva mai... doriți.
Pentru declarație. Trebuie să fie tipărită oficial, birocrația... înțelegeți !
Și, bineînțeles, ca să ne dați informații complete: data și locul nașterii, pașaportul, etc.
Mă doare capul îngrozitor !
Și tu ce faci aici la ora asta ?
Mă duceam acasă... după 4 ore petrecute la poliție.
Da, da.
Uitasem de crimă.
Și cum a fost ?
Ce întrebare mai e și asta ? Cum crezi că a fost ?
Hai, te duc acasă.
Nu, mulțumesc. Mă descurc și singur.
Am zis că mă descurc și singur !
Oh, capul meu, capul meu...
Spune-mi, cât ai băut ?
Cine mai știe ? Cine-și mai poate aminti ceva din noaptea asta ?
Dar sunt sigur că a fost multă băutură.
Vii la mine să bem o cafea ?
Nu, mulțumesc. Prefer să mă duc să dorm.
La revedere.
Carlo ? Carlo ?
Ai văzut și tu un bărbat ieșind din clădire ?
Un bărbat ?
Da, un bărbat într-o haină de ploaie neagră ? Imediat după crimă.
Cred că era ucigașul.
Stai, așteaptă...
Da, l-am văzut pentru o secundă din spate.
Ascultă, Carlo. Ceva ciudat mi s-a întâmplat... foarte ciudat...
... și nu pot să-mi dau seama dacă... e adevărat sau nu.
Când am intrat în apartamentul victimei prima oară...
... mi s-a părut că văd o pictură.
Dar câteva minute mai târziu dispăruse.
Ce mi s-a întâmplat ?
Ție, nimic. Dar probabil că pictura a fost făcută dispărută...
... pentru că înfățișa ceva important.
- Ce-ai spus ? - Conținea ceva important !
Nu, nu, nu cred.
Mi-o amintesc bine, era... era... un fel de portret...
... foarte neobișnuit.
Poate ai văzut ceva foarte important, dar nu realizezi asta.
Dar eu... încerc să înțeleg, pentru că...
... știi cum e, uneori ceea ce vezi cu adevărat și ceea ce-ți imaginezi...
... se amestecă în memorie ca un cocktail...
... din care nu mai poți distinge aromele.
Dar eu spun ceea ce am văzut !
Nu, Marc. Tu crezi că spui adevărul, dar de fapt...
... tu spui versiunea ta despre adevăr.
Mi se întâmplă și mie mereu.
Bărbatul cu haină de ploaie... e Giordani.
E profesor de psihiatrie și un admirator al parapsihologiei.
Prieten bun cu Helga, erau foarte apropiați.
Bărbatul cu ochelari e Mario Bardi.
Și el e clarvăzător...
... și bun prieten cu Helga.
Să mergem.
Apropo... Vreau să-ți mulțumesc !
"Am văzut ucigașul."
E frumos să ajungi în atenția criminalilor !
Oh, lasă-mă !
Poate nu mă crezi, dar nu am un prieten stabil acum.
- Nici eu. - Ah, sper că nu !
Am vrut să spun o prietenă !
Aha, de-aia ești așa nervos !
Nervos ? Te rog ! Nu sunt deloc nervos !
Da, sigur ! Pe cine păcălești ? Îți freci...
... mereu mâinile. Spune-mi, ce se întâmplă ?
De câte ori trebuie să-ți spun că sunt un artist ?
În caz că ai uitat, noi, artiștii, suntem persoane sensibile, ai înțeles ?
Nu avem pielea groasă ca voi, jurnaliștii !
Pielea groasă ? Îți spun, am o piele foarte delicată.
Poți s-o atingi, dacă vrei !
- Da, nu-i rea. - E superbă !
Știu cum să-ți alung nervozitatea...
Ce ? Aici în cimitir ? Ești nebună ?
Și, oricum, am altele de gând, înțelegi ?
- Sigur, tu ești martorul speriat ! - Nu sunt speriat !
Da, aproape ai făcut în pantaloni !
Și e numai vina mea !
Aș fi vrut să-l văd. Să-l văd față în față.
Las-o baltă. Mai bine te-ai întoarce în Anglia.
Ca să-ți spun drept, m-am decis să rămân.
- Te-ai decis să rămâi ? - Da, poate.
Oricum, trebuie să mă concentrez. Trebuie să-mi amintesc.
Sunt sigur că am văzut ceva foarte important în noaptea aceea...
... dar nu pot să-mi amintesc, la naiba !
Șofezi ?
Nu, Marc, așteaptă ! Trebuie să intru pe partea asta.
Cealaltă ușă e înțepenită. Oh, iartă-mă !
Trăiască Italia !
Scaunul s-a stricat ieri. Stai rău ?
De ce nu mă ajuți cu articolul despre crimă ?
Dacă mă ajuți cu asta...
... poate scap și eu de articolele banale, despre poluare..
- Ce-ai făcut ? - Nimic.
- Ai blocat ușa ! - Cum, nu trebuia blocată ?
Încuietoarea se înțepenește și acum avem nevoie de un mecanic să o deschidă !
Asta ne mai lipsea !
La dracu' ! Mașina nu e chiar nouă, înțelegi ?
- Gianna, condu mai repede, te rog. - De ce ?
Sunt puțin claustrofobic.
Bine.
Spune-mi, Enrico, de ce vânzătorii australieni de bumeranguri dau faliment ?
Nu, nu-l știu pe ăsta.
Dau faliment pentru că le sunt mereu returnate bumerangurile !
Amuzant, nu-i așa ?
- Carlo n-a venit ? - Nu vine niciodată înainte de zece.
Poți să-i spui că l-am căutat ?
- Că vreau să vorbesc cu el urgent ? - Sigur.
Totul în casă. Să ascundem totul.
Nu, nimeni n-o să afle vreodată.
Trebuie să uităm.
Trebuie să uităm totul.
Pentru totdeauna...
... totdeauna... Asta a fost tot.
A arătat cu degetul în direcția aceea.
Rândul 7 pe la jumătate, probabil scaunul 6.
Și nu-ți amintești nimic ? Nici măcar un chip ?
Nu, mi-e imposibil.
Luminile erau aprinse și ne băteau în ochi, iar sala părea cufundată în întuneric.
De fapt, dacă mă gândesc mai bine, parcă mi-amintesc...
... când Helga vorbea, am observat un fel de mișcare...
... pe rândul 7... sau 8.
- Nu pot să spun exact. - Ce fel de mișcare ?
Mă scuzați, ce-ați spus ? Vreți să repetați ?
V-am întrebat... ce fel de mișcare era ?
Greu de spus.
Ca și cum cineva s-a ridicat și a plecat...
... dar probabil doar mi s-a părut.
Cu luminile alea orbitoare, nu vedeam nimic...
Vezi, nu mai ești nervos.
Poți chiar să-ți închei cămașa fără să tremuri deloc.
Ia ascultă, vrei să încetezi cu chestiile astea despre mine ?
E o chestiune de caracter, e în formația mea. Este temperamentul artistic.
Cum ai ajuns pianist ?
Psihiatrul meu spune că e din cauză că mi-am urât tatăl.
Așa că, apăsând clapele pianului, era ca și cum îi dădeam una în dinți.
De fapt, m-am făcut pianist pentru că iubesc muzica.
Dar tu ? De ce ești jurnalistă ?
Pentru că îmi place să muncesc.
Și cred că o femeie trebuie să fie independentă pentru a fi egală cu un bărbat...
Oh, Doamne, nu începe cu egalitatea sexelor !
Sunt numai prostii, nimic nu e adevărat.
Femeile și bărbații sunt diferiți. Femeile sunt delicate...
... fragile.
Cum ? Delicate ?
Fragile ?
- De ce eliberezi masa ? - Vino aici.
- Ce-i asta ? - Wrestling cu brațul.
Hai !
Să vedem cine e delicat !
Nu fi ridicolă ! Am lucruri mai importante de făcut.
Ți-e frică ?
Ai trișat, nu poți începe până nu sunt gata și eu !
Nu se pune. Trebuie să joci după reguli.
La fel și tu !
O facem cum trebuie sau deloc. Tot mai vrei să continuăm ?
O să joci corect fără să trișezi ? Corect ?
Sigur.
- Ești sigură ? - Da !
Hai, atunci.
Ambele coate pe masă și fără mișcări bruște.
- Știu regulile ! - Începem când spun, da ?
Gata ?
Ușurel... ușurel... așteaptă...
Unu...
Doi...
Trei...
Acum !
Nu se pune nici asta ! Ai ridicat coatele !
E un truc vechi, un truc vechi și murdar !
- Ai trișat ! E așa ridicol ! - Ai dreptate.
Ești ridicolă !
Bine, ești puternic... și macho... mă predau !
Unde mergem ?
Unde mergem noi ?
Nu merg nicăieri cu tine.
Dacă plec undeva, o să plec singur.
Da, sigur... dar unde ?
Mă duc să văd un prieten, dacă vrei să știi.
Am treabă. Nu pot să stau aici toată ziua...
... și să fac wrestling ca să te amuz pe tine !
Am un fir... ceva important, dar nu-ți spun nimic, ai înțeles ?
Hai, nu te supăra. De ce nu mă iei și pe mine ?
- Am început amândoi ancheta asta, nu ? - Nu.
Statisticile au dovedit că nu poți lucra serios cu femei emancipate.
Așa că, îți place sau nu, mă duc singur.
Bine, fă cum vrei tu, prostule !
O să fac propria mea investigație, și-o să vedem cine descoperă primul ceva !
Asta ce mai e ? Un alt fel de wrestling ?
Da, într-un fel.
Atunci așa să fie.
Stai ! Nu mi-ai spus când ne vedem din nou.
Niciodată.
Oh, adevărat ?
Ce zici de noaptea asta... târziu ?
- Când te întorci ? - Nu știu.
O să te sun.
Bine. Dar îți spun din nou că nu...
Dacă nu vrei, spune.
Vroiam să spun că nu știu când mă întorc.
Bine.
La revedere.
Spune-mi adevărul.
Mă găsești neatractivă ?
- Nu. - Atunci, ce este ?
- Miros urât ? Ce e ? - Nimic din astea, de ce ?
Mă întrebam și eu așa !
Da ?
Mă scuzați, sunt Marc Daly, prieten cu Carlo.
O, intră, Marc dragă.
Te știu doar după nume. Carlo pomenește mereu de tine.
Ești inginer, nu ?
Nu, sunt pianist. Predau la Conservator.
Pianist ? Te rog, intră.
Ce-ți pot oferi ? Cafea sau alcool ?
Nu, mulțumesc, nu vreau nimic. Vroiam să-l văd pe Carlo.
Nu era la Blue Bar, așa că m-am gândit...
Alcool, nu ? E-n regulă ?
E Coca Cola ! O să fac cafea și...
Nu, nu, vă rog. Nu vă deranjați. Am venit doar să-l văd pe Carlo.
O sa-l chem, în cazul acesta.
Sunt așa uitucă...
Îmi pare rău, Carlo nu e aici, a ieșit.
Hai, Marc, vorbește puțin cu mine.
Hai să discutăm puțin.
Spune-mi câte ceva despre tine. De când ești inginer ?
- Nu. Doamnă, sunt pianist. - Eu sunt actriță.
Sau mai bine spus am fost. Eu sunt acolo în poze.
Ce crezi ? Eram talentată sau nu ?
Da, sunt sigur.
Aș fi vrut să am ocazia să...
Nu contează.
Când m-am măritat cu tatăl lui Carlo... Carlo nu s-a născut atunci, bineînțeles...
... m-a făcut să renunț la carieră.
Acum, totul e pierdut.
Acum nu mai contează. Mă consolez cântând la pian.
- Cântați la pian ? - Pianul... ? Sunt pianist.
Oh, ce combinație extraordinară ! Un inginer care cântă la pian !
Am putea să cântăm în duet ?
Nu, din păcate nu prea am timp.
Trebuie să-l văd pe Carlo urgent. Știți cumva unde este ?
S-a dus să viziteze un prieten.
Un anume Massimo Ricci... 28 Via Crescenzio.
Scuze, am greșit.
Caut... caut un prieten, Carlo.
Mama lui mi-a dat adresa asta. E aici ?
Da, da, intră.
Mulțumesc.
Nu știi ce rău s-a simțit. Aș vrea să știu ce are.
Încă îi mai e rău.
E așa de peste o oră.
A început să bea ca de obicei.
Poate mai mult ca de obicei.
După care a inceput să spună aiureli.
Uite cine a venit.
M-ai găsit până la urmă, nu ?
Bunul și vechiul Carlo...
Nu e doar un bețiv, dar și homosexual...
Surpriză !
Nu mă interesează înclinațiile tale !
Ți-am spus că n-o să reziști mult dacă bei atâta !
Iar eu ți-am spus... cine vrea să reziste ?
Ficatul e dus, la fel și intestinele.
Haide, încearcă să te ridici.
Pune-ți o compresă caldă pe cap, o să te ajute.
Și după aia mergem afară la aer curat.
Îl iubesc pe tipul ăsta. Dar e așa pesimist...
A băut mult astăzi.
Apoi a început să spună toate vorbele. Alea fără sens. Am crezut că o s-o ia razna cu capul.
A spus că vrea să plece. După care a spus că vrea să facă dragoste.
Apoi a vrut să doarmă...
Îi era din ce în ce mai rău.
A început să țipe, la un moment dat. Eram gata să chem un doctor.
Vrei o cafea ?
Nu, e prea târziu.
Trebuie să mă duc, altfel or să mă dea afară de la Blue Bar.
Vii cu mine ?
Da.
Pa.
Scuze...
... pentru ce s-a întâmplat mai devreme. - Nu fi prostuț. Sună-mă.
La revedere.
De ce ai venit după mine ?
Vroiam să te întreb ceva.
Îți amintești de noaptea trecută, noaptea crimei ?
Ți-am spus... mi s-a părut că am văzut o pictură, acolo.
Dar care a dispărut câteva minute mai târziu, îți amintești ?
Vag.
Ai un foc ?
Ai spus că probabil pictura conținea ceva important.
Ai spus o mulțime de lucruri despre memorie și adevăr...
Lucruri pe care atunci nu le-am înțeles.
Da.
Îmi amintesc ceva, dar...
Nu-mi amintesc ce vroiam să spun. Spuneam probabil tâmpenii.
Eram beat mort.
Uite... ascultă, Marc...
... de ce nu lași baltă toată povestea asta ?
De ce te mai interesează toată întâmplarea asta ?
N-ai văzut că ucigașul e nebun ? Un maniac ?
Oricine a comis crima asta oribilă e cu siguranță un maniac.
Dacă chiar vrei să știi, mă atrag nebunii.
Nu pot să fac nimic. Am o fascinație morbidă pentru nebuni.
Dar stai, stai... ascultă-mă.
Tabloul era acolo, nu mi s-a părut.
Și simt că era vorba de ceva important.
Așa că acum...
... a devenit un fel de întrecere... cu memoria mea.
- O întrecere... - Da, o provocare.
Și eu mă provoc, mereu.
Și pierd mereu... Dar asta e diferit.
Dacă pierzi, dincolo de provocare...
... o să fii probabil și ucis !
Nimic nou în cazul uciderii clarvăzătoarei germane Helga Ulman.
Poliția își concentrează investigațiile...
... asupra unei persoane care a fost văzută părăsind clădirea în care locuia victima.
Potrivit unor informații neoficiale provenite de la un ziarist...
... există un martor care poate identifica suspectul.
Carlo ar trebui să fie mai atent.
Dacă șefii află că e un pianist talentat, or să-l dea afară !
Oricine ai fi, ajută-mă, te rog !
Marc ? Sunt eu, Gianna ! Ce tot spui ?
N-o să scapi...
Mai devreme sau mai târziu o să te omor...
Alo ?
- Ce s-a întâmplat ? Alo ? Alo ? - Ascultă, Gianna, Gianna !
E cineva la mine în casă. Mi-a vorbit, a spus că vrea să mă omoare !
- Vrei să anunț poliția ? - Stai, așteaptă o secundă.
Alo ?
Cântecele pentru copii.
Ei bine, asta e, da. E același cântec pe care l-am auzit ieri seară.
Și dacă îmi amintesc bine...
... ai spus că Helga a zis și ea ceva despre cântecele, la conferință.
Așa e !
Și probabil acest cântec este legătura între crime.
Vezi, ne apropiem de profilul criminalului, așa cum bănuiam.
Ucigașul este un paranoic schizofrenic.
Oricine ucide cu atâta sălbăticie...
... sigur este nebun sau are crize de nebunie temporară când ucide !
De aceea, criminalul poate apărea celorlalți ca o persoană normală.
Ca mine și ca tine.
Iar când ucide, trebuie s-o facă într-o anumită atmosferă...
... care îi scoate la suprafață toată nebunia și cruzimea sa.
O anumită oră, o anumită zi, hainele chiar...
Ceva care să recreeze anumite imagini care în trecut...
... au fost în mijlocul unor traume serioase suferite de el.
Aș vrea să mă opresc puțin asupra cântecului...
... nu neapărat din punct de vedere științific.
Dacă-ți amintești, în afară de cântec Helga a menționat și o casă.
Ei bine...
Mi-am amintit că am citit o carte, mai demult, o carte ciudată.
Cred că se numea "Fantome din vremurile moderne și legende contemporane".
Autorul povestea despre o casă bântuită, de unde vecinii auzeau...
... deseori un cântec ca acesta.
Cartea sugera că o crimă avusese loc cândva în acea casă.
Mai ai cartea ?
Oh, nu, dar cred că o poți găsi la bibliotecă.
"Fantome din vremurile moderne și legende contemporane"
Casa copilului care plânge.
Într-o casă lângă Roma s-a întâmplat un lucru ciudat.
Într-o zi, un vânător s-a trezit înainte de răsărit...
... și a auzit un copil cântând cu o voce tânguitoare. Iar după ce...
... s-a oprit, a auzit țipete și gemete.
Nu, nimic.
Nimic în afară de ce mi-a zis Bardi. Nici un nume, nici o adresa.
Și acum ce ai de gând să faci ?
O să contactez autorul cărții.
Poți să scrii numele ei ? Se numește Amanda Righetti.
Am notat.
Ce naiba ! Ce dracu' faci ?
De ce ați pus telefonul aici ?!
- Ce s-a întâmplat ? - Nimic, ascultă..
Vrei să afli adresa ei pentru mine ? E important.
Ea ar trebui să știe care e casa.
Și probabil mai știe și alte lucruri care ne pot fi de folos.
O să te sun din nou. Nu aud nimic aici.
Ce-ai spus ?
Adresa ! Oh, este imposibil !
Nu poți aștepta până termin de vorbit ? E ca o saună aici !
- Să nu uitați de păsări, mâine. - Oh, nici o grijă, d-nă Amanda.
Nu înțeleg de ce țineți atât la păsările acestea indiene atât de ciudate.
Mă simt mai puțin singură. Cântă, imită sunete, ce aud la televizor, vocile noastre..
Oh, e ca și cum ai avea un nebun prin casă !
Mie mi-ar fi frică.
- Ne vedem mâine. - La revedere, Elvira.
Elvira !
Copilul.
Casa.
Fantoma din casă.
Avem două posibilități: ori fugi repede...
... ori încerc să prind criminalul... și astfel să mă dezvinovățesc...
... și asta cât mai repede.
Cât o să le ia polițiștilor să ajungă la mine ?
Ai luat un taxi până la Amanda ?
Nu, am închiriat o mașină. De ce nu ți-ai reparat scaunul ?
- Mă simt stupid să stau așa jos ! - Am uitat, iartă-mă !
Vei vedea, o să te găsească după amprente.
Pun pariu că le-ai lăsat peste tot prin casă, nu ?
Da. Ar trebui o inundație ca în Florența ca să le șteargă pe toate.
Să zicem că găsesc cadavrul mâine dimineață...
... compară amprentele cu cele ale infractorilor cunoscuți.
Le va lua câteva zile să facă legătura între cele două crime, dar până la urmă...
... or să te caute.
Deci, nu avem decât vreo două zile. E cam puțin.
Da, așa e.
Mai întâi, trebuie să găsească asta.
Ce casă drăguță, totuși, arată ciudat.
Știi unde e ?
Dacă știam, nu mai trebuia s-o caut !
- Deci, ce-o să faci ? - N-am de gând să-ți spun.
Și asta pentru că se pare că zidurile au urechi.
De unde altfel ar fi putut afla criminalul că mă duc acolo ?
Habar n-am.
Un lucru e sigur. Jur că nu mai spun nimănui ce urmează să fac.
Incredibil ! Ești așa drăguț !
Hei, iubițel, sper că nu mă bănuiești pe mine...
Nu, fac asta ca să te protejez, ca să nu fi în pericol.
- Îți promit că imediat ce aflu... - Bla-bla-bla !
Îți jur, imediat ce descopăr ceva, o să-ți spun.
De ce nu încetăm odată cu competiția asta tâmpită ?
Ar trebui să lucrăm împreună.
Știi, două minți sunt mai bune decât una singură.
Și unde vă țineți voi, femeile, mintea ?
Lasă imaginația: femeile au forța brută, au mușchi...
... ne bat la wrestling...
... dar te asigur, bărbații dețin monopolul inteligenței.
- Ai înțeles ? - Da, am înțeles.
În sfârșit.
Ceva de băut ?
Am...
... Anisette, Sambuca, Caffe Borghetti...
N-ai ceva mai sănătos ?
Whisky, coniac ?
Da, e mai bine.
Am sta mai confortabil la mine acasă, nu crezi ?
Poate, dar e bine și aici.
Da, dar cred că la mine ar fi mai confortabil...
Bine, să mergem.
Hei, cine te crezi ?
N-am mai întâlnit un om așa de arogant !
De parcă ar roi femeile în jurul tău !
Oricum, norocul tău e că nu am un prieten pentru moment !
Asta e ! Ești așa îngâmfat.
Oh, la dracu...
Ce este ?
Ghicește.
Da, da, este Dracena Indivisa, asta este.
Un copac exotic care crește în insulele Canare.
E foarte delicat și nu rezistă la frig.
Nu l-am importat din cauza asta. E foarte rar pe aici.
- Nu, nu m-am ocupat de așa ceva. - Mulțumesc.
Nu, nu am avut.
Da.
- Sunteți sigur ? - Absolut.
Dar a trecut ceva vreme.
Îmi amintesc pentru că tocmai deschisesem magazinul. L-am comandat tocmai din Canare.
Din păcate, mulți n-au rezistat.
Clima de aici nu era bună. Am avut multe plângeri, așa că n-am mai comandat de atunci.
- Cui i-ați vândut ? - O clipă, să mă uit în registrele vechi.
- De ce vă interesează ? - Eu... sunt arhitect.
- Pentru studiu de design. - Ia să vedem ce găsim.
Unde-i sticla mea ? Scuipă-mi sticla afară, Dumnezeii mă-tii ! Du-te dracu'...
Inspectore ! În sfârșit ! Te caut de o oră !
Ce vrei ? Nu verifică nimeni mașinăriile astea ?
Ba da, domnule, dar se fură din ele !
Sigur, în poliție ! De fapt, locul ăsta e mereu plin de hoți !
- Mă scuzați, domnule, doar nu credeți... - Nu e vorba de tine, prostule.
Deci, lucrezi peste program ?
Da, pentru moment greva a încetat.
Cererile noastre sunt examinate de către ministru.
- O să ieșim să protestăm local. - Ce anume ?
Protestăm local. Ne strângem afară în curte...
... și stăm o oră, două.
Ce vroiai să-mi spui ?
Aproape că uitasem. Șeful e aici și vrea să-ți vorbească.
Oh, rahat !
Alo ? Alo ? Profesorul Giordani ?
Mă numesc Marc Daly. Trebuie să vă vorbesc, e important.
Nu, aș vrea să vă văd acum, dacă e posibil.
Știți, Amanda Righetti a fost ucisă.
Arăta cu degetul undeva spre perete. Sau oglinda.
Nu mi s-a părut ceva obișnuit.
Părea că vrea să ne spună ceva, înțelegeți ?
Crezi că au descoperit cadavrul până acum ?
Da, cred că da.
Poate că degetul care arăta e rodul imaginației tale.
O să mă duc acolo să mă uit. Nu se știe niciodată...
De vânzare - De închiriat Pentru informații, sunați la Rodi
Nu, eu doar am grijă de casă. Casa a aparținut lui Carl Schwartz.
Mai trăiește ?
A murit. Era german... scriitor, un tip ciudat.
A cumpărat casa în '63, parcă. Înainte de el casa fusese nelocuită multă vreme.
Oamenii spuneau că e bântuită de stafii.
Schwartz nu auzea ce spuneau oamenii. I-a plăcut casa și prețul, așa că a cumpărat-o.
După cum era de ciudat, ar fi cumpărat casa și cu stafii.
- Și înaintea lui, cine a locuit acolo ? - Nu știu. Eu am venit aici în '67.
Scriitorul, Schwartz... Știi cum a murit ?
Un accident, sărmanul om. A căzut pe fereastră.
Eu am găsit-o moartă.
Dimineața, devreme, în jur de 8.
Veneam în fiecare dimineață să fac curățenie.
Puteam să fac un atac de inimă !
Și polițiștii... m-au interogat ore întregi !
Mi-au pus tot felul de întrebări, vroiau să știe orice.
Dar ce puteam eu să le spun ? Ce știam eu ?
Imaginați-vă, trecuse doar o jumătate de oră de când luaseră cadavrul !
Sărmana Amanda... Cine ar fi putut face așa ceva ?
Un maniac, cine altcineva ? Mereu făptașul e un nebun și niciodată nu e prins !
Unde era cadavrul ?
În baie.
Veniți, vă arăt.
Uitați cât sânge e...
E peste tot.
O să mă apuc de curățenie.
Eu plec înainte să se întunece. Nu vreau să rămân aici singură !
Vreau să curăț chiuveta mai întâi.
Mă iertați.
Alo ?
Oh, tu ești, Francesca.
Oh, dac-ai ști prin ce-am trecut...
Nu, nu, nu. Au plecat.
Da, au luat-o și pe ea.
Da, m-au interogat, parcă nu se mai termina !
Un bărbat mare cu mustață a spus că sunt un martor important...
... și că îl pot ajuta.
Știam câte ceva.
Bineînțeles că i-am spus totul !
Oh, nu-ți fă griji, iau autobuzul de 6:30...
A FOST
Ce faceți ?
De ce ați dat drumul la apa caldă ?
Vroiam să aflu... cine a omorât-o pe Amanda.
Cu ajutorul apei calde ?
Da, cu ajutorul apei calde.
Ați spus că poliția n-a găsit nimic ?
Doar o păpușă...
- Altceva ? - L-am auzit spunând de un copil.
Bineînțeles.
Un copil.
Așa este.
Un copil. Mulțumesc.
O să vă însoțească fiica mea. Eu n-am timp.
- Nu e nici o grabă cu cheile. - Ok. Mulțumesc.
Olga, Olga !
Vino aici imediat !
Hai odată !
- Ce este ? - Vrăjitoare mică.
Ți-am spus să nu mai faci asta !
Acum du-te !
- Ce ai făcut ? - N-am făcut nimic.
Nu te îngrijora, tatăl meu e puțin nebun.
La revedere. Du-te acasă. Îți aduc eu cheile mai târziu.
- Ai grijă ! - De ce ?
- Sunt stafii acolo ! - Ce stafii ?
Nu știu, dar toți spun că sunt !
Pa.
D-le Daly !
- D-le Daly ! - Da ?
În sfârșit ! Nu v-am văzut ieșind.
- S-a întâmplat ceva ? - Nu, tocmai vroiam să plec.
Luminile au fost deconectate cu câțiva ani în urmă și...
... nimeni n-a mai locuit aici, așa că...
Ce a durat atâta ? Ce aveți la cap ?
O zgârietură numai. M-a lovit un ciob de sticlă.
V-am avertizat să fiți atent..
Asistență Auto pentru Transporturi Grele
Alo, Gianna ?
Bună, Marc. Ce mai faci ? Te distrezi ?
Sigur, am un fir serios. Și am rezolvat două dintre puzzle-uri.
Aici, din contră, avem... Am un puzzle greu de rezolvat.
A fost ucis Giordani acum o oră.
Vecinii au chemat poliția pentru că au auzit țipete.
- Ce-ai pățit la cap ? - Nimic, o zgârietură.
Sincer, trebuie să recunosc, habar n-am ce se întâmplă.
Criminalul ăsta nenorocit știe tot ! Știe ce vrem să facem.
Unde spuneai să fug cu avionul ?
- În Liban. - Da, sigur.
În Liban.
Dar ca să ajung acolo, trebuie să zbor și mie mi-e frică să zbor.
Ei, hai, n-ai nici un motiv să fii nervos. Odată ce ești în aer...
... gândește-te ca o să aterizezi în curând, într-un fel sau altul.
Mulțumesc.
Dacă am pleca cu mașina în Spania ?
Noi ? Adică să vin și eu ?
Da, dacă vrei.
Bineînțeles că vreau !
O să fie o vacanță minunată !
Mare, soare, lupte de tauri, petreceri, flamenco... ce zici ?
Sigur, sună bine. Doar eu am sugerat asta.
Nu știu cum ești tu, dar eu sunt foarte aproape de o criză de nervi.
N-are rost să mai stăm aici de vorbă.
Să nu mai pierdem timpul. Du-te să-ți faci bagajul.
Mă întorc într-o oră !
Trebuie să închiriem o mașină, a mea nu ține la călătorii lungi.
Știu.
Te iubesc !
Asta cine mai e ?
O prietenă veche... O cheamă Carol.
- E din Roma ? - Nu...
E americancă, dar locuiește în Paris.
Te uitai după vampe, ai ? Îți plac femeile super sexy...
Alo ? Bună seara. La telefon Marc Daly.
Da, inginerul.
Nu, pianistul, vă amintiți ?
Aș putea să vorbesc cu Carlo, e cumva acasă ?
Nu, tocmai a ieșit.
Vrei să vii aici să-l aștepți ?
Am putea sta de vorbă. Timpul trece mai ușor când ai companie.
Poate că nu știi, dar am fost actriță...
- Rahat ! - Aș putea să vă recit ceva...
- Ce-ați spus ? - Nimic. Scuze. Bună seara.
De ce nu mi-am dat seama mai repede ?
Gianna - sunt la numărul 24 Via Susa, Marc
Am avut dreptate !
Nu e nicio fereastră.
Bun !
Las-o baltă. E prea târziu.
Ce s-a întâmplat ?
Am găsit biletul tău și am venit aici.
Am văzut o lumină roșie la una dintre ferestre.
Te-am căutat și te-am găsit leșinat printre flăcări.
Ești norocos că mai trăiești !
Câteva minute mai târziu și te prăjeai ca un pui la rotisor !
La dracu' ! Totul s-a pierdut.
Corpul...
... camera ascunsă... și pictura de pe perete.
Da, 24 Via Susa. Mă numesc Gianna Brezzi, reporter.
Da, este urgent. Grăbiți-vă.
Alo, pompierii ? Un incendiu la nr. 24, Via Susa.
Ce număr ? Scuză-mă, ce număr e aici ?
831-4726.
Grăbiți-vă, focul arde de ceva timp...
Aș vrea să știu cum a luat foc.
Poate stafiile...
- De unde ai asta ? - Eu... eu l-am făcut.
Nu, nu se poate ! N-aveai de unde să știi !
Cine ți l-a dat ? Nu mă minți !
Las-o în pace.
Ea l-a făcut. E un copil ciudat.
Dacă ați putea vedea ce le face animalelor ! Îi place macabrul...
Asta poate e așa, dar nu putea să-și imagineze asta !
- E identic cu cel din casă ! - Eu... am văzut la școală.
Așa, acum spune-mi unde l-ai găsit.
Odată, drept pedeapsă, m-au pus să fac curățenie în arhivă.
Erau multe desene și în arhivele din '50 am găsit desenul acesta.
- La ce școală înveți ? - Școala Leonardo da Vinci.
Școala Leonardo da Vinci
Biroul directorului
Administrativ
Arhiva
Sunt o groază !
Sunt împărțite pe subiect și an academic.
Clasa de desen
Uite.
Anul academic 1 95 1-1 952
Anul academic 1 950-1 95 1
- Ce e ? - N-ai auzit ?
Nu, ce e ?
Nu știu... Nu-l pot descrie.
Stai aici. Mă duc să arunc o privire.
Ce-ar fi să chemăm poliția și să le spunem că suntem aici ?
Da, ai dreptate.
Gianna...
Gianna !
Marc, ajutor.
Gianna, iubito !
Stai liniștită, iubito, liniștită...
Totul pentru un articol de rahat !
Știi cine e ?
Da, știu.
Am găsit desenul.
Ați priceput ? Nu e departe, o să ajungeți imediat.
Scrie pe ușa principală. Leonardo da Vinci.
N-are rost să te ascunzi.
Nu te ascunde.
Acum știu cine ești.
Ți-am văzut numele pe desen.
Carlo.
Am ajuns prea târziu. Păcat.
Ce ai de gând să faci ?
Să te omor.
Și, îmi pare rău, pentru că te plăceam.
Dar trebuie să te omor.
Ți-am spus să nu te bagi.
Ți-am spus să încetezi !
De ce ? De ce nu m-ai ascultat ?!
Pentru că ești prost și încăpățânat.
Nu înțelegi că e numai vina ta ?
N-ai vrut să renunți.
Dacă nu te-ai fi implicat, dacă nu ți-ai fi băgat nasul unde nu trebuia... !
Pentru asta o să plătești.
Putea să te omoare !
E aici ! Lângă perete !
Stai sau trag !
Nu-ți fă griji, e mai bine.
- Când se va trezi ? - Până mâine dimineață nici gând.
Operația a fost dificilă, dar a reușit.
E o femeie puternică, nu-ți fă griji.
Nu, nu se poate.
Era cu mine când a fost omorâtă Helga.
Și el a văzut ucigașul. Nu putea să fie el !
Nu are nici o legătură cu el.
Ce a fost atunci ?
Poate tabloul a fost luat...
... pentru că reprezenta ceva important.
Ceva foarte important de care nu-ți dai seama.
Important... important...
Tabloul...
Oglinda !
Idiot ce sunt. Era oglinda.
Nu a fost nici un tablou acolo.
Am văzut doar ceva reflectat în oglindă.
Am văzut chipul criminalului.
Blestemat să fii ! Te urăsc !
Din cauza ta a murit copilul meu ! El n-avea nici o legătură cu toate astea !
El încerca...
Încerca doar să... mă protejeze.
N-a omorât pe nimeni niciodată !
Totul a început cu mult timp în urmă.. știi ?
Nu-ți fă probleme. N-o să pățești nimic.
E în regulă. O să te duc chiar eu la ospiciu.
Nu, ți-am spus, nu mă întorc acolo.
Ți-am spus. Nu mă poți obliga iar...
E pentru binele tău, iubito. Ai auzit ce-a spus doctorul.
Nu.
Revizuirea traducerii, TVQS: ST subs.ro TEAM (c) www.subs.ro resincronizare CODYBOSS1969